Dette har hendt:
Jeg kan lett ta med tolv skip til kampen.
Villige til kamp, skulder til skulder?
For en sjanse til å ødelegge replikatorene en gang for alle? Selvsagt.
- Hva har du gjort? - Hva mener du?
- Det er et skip på vei. - De har plukket opp signalet mitt.
Oppsporingssender.
Hallo? Er det noen her?
- Hva skjedde? - Folket mitt er borte.
Vi lette over hele planeten. Ingen livstegn.
Jeg skal finne dem.
Vi skal hjelpe deg, men du må få styrken din tilbake.
Den som har gjort dette skal få betale for det.
Det skal jeg sørge for.
Jeg beklager, Teyla.
Kanaan var en god mann. Han ville blitt en bra far.
Jeg trodde virkelig jeg kunne redde ham.
Du gjorde alt du kunne. Det er alt noen kan be om.
Han har fred nå.
Ålreit. Jeg er klar.
Teyla. Teyla!
- Han er fortsatt i live! - Hjelp meg, Teyla, vær så snill!
- Hjelp meg! - Han er fortsatt i live! Slipp meg!
- Teyla, det er for sent. - Hjelp meg, Teyla! Teyla!
Teyla...
Teyla!
Som du vet har vi i lengre tid
sporet det som ligner på en ny sykdom i Pegasus-galaksen.
Vi vet ikke når eller hvor den oppstod,
men hittil er den funnet på syv planeter.
Nå er det åtte.
Vi er tilbake fra 447. De hadde den også.
- Virkelig? De samme symptomene? - Det starter med pusteproblemer,
og fortsetter med organsvikt.
Å. Det er desinfiserende.
Vi kom akkurat tilbake fra en helsesjekk, Rodney.
Vi hadde verneklær hele tiden også.
Ja ja, men best å være på den sikre siden.
Vet vi hvordan det sprer seg?
Vel, det er det rare.
Planetene har ingen jevnlig kontakt med hverandre,
men et par av dem har jevnlig kontakt med andre naboplaneter som
er totalt virusfri.
Så langt.
Hvor ille kommer dette til å bli?
Hvis jeg skulle gjøre en antagelse, baserer jeg det på bevis fra M1R-992.
Ingen nye tilfeller på lenge der,
hvilket tyder på at sykdommen har gjort sitt.
Og?
Den drepte 30% av befolkningen.
Er det likedan på de andre planetene,
ser vi på et dødstall på rundt 200000.
Forutsatt at det ikke sprer seg mer.
Rodney, har dr. Keller kommet videre med undersøkelsen sin?
Dessverre ikke, men hun jobber med saken.
Hva er det du skjuler?
Jeg... vel...
Jeg har ventet på rette øyeblikk for å gi deg dette,
men med alt som har foregått har jeg...
Uansett...
Vær så god.
Du trengte ikke å gjøre dette.
Vel, tenk på det som en slags før-baby-presang.
På jorda er det et selskap som produserer opptak
spesielt for fostre.
Tanken er at når man hører verkene til en stor komponist
i mors liv, vil babyen bli født med
naturlige anlegg for musikalske evner, eller i dette tilfellet, vitenskap.
Ja, jeg tok opp noen av mine refleksjoner på
noen av de mere grensesprengende prestasjonene og teoriene.
Bare et par timers verk.
Du skulle ikke gjort deg så mye flid.
Å, det var da ingen flid i det hele tatt.
Noe galt?
Jeg vurderer om jeg skal fortelle noen eller ikke.
Fortelle noen hva?
- Jeg tror jeg hadde et syn i natt. - Et syn?
Jeg så Kanaan, min sønns far.
Jeg tror han prøvde å sende meg en melding
om at han lever,
og at jeg ikke må slutte å lete etter ham eller resten av folket mitt.
Og dette var mens du sov?
- Du tror det var en drøm? - Vel... jeg...
Jeg tror det var mer enn det. Det føltes ikke som en drøm.
Jeg visste du ville tvile. Jeg burde ikke sagt noe.
Jeg ble lagt i kokong i et romvesenfartøy,
har hatt en annen boende i meg,
og møtt to ulike versjoner av meg selv,
så skulle jeg dømme deg?
Hvis du sier det, så var det nok et syn.
- Det tviler jeg på. - Hun hadde dem før.
Hun har hatt fjernkontakt med skrømtene, aldri et menneske.
Uansett har athosianerne vært savnet i
seks måneder? Tror du virkelig at de er i live?
Skal jeg be henne gi opp håpet?
På et punkt har hun kanskje ikke et valg.
Kanaan.
Teyla?
Du må hjelpe oss.
- Hvordan? - Redd oss.
Hvor er du? Hvor er folket vårt?
- Du kjøpte dette til meg. - Ja.
- Husker du hvor? - Croya-landsbyen.
- Er det der dere er? - Kom og finn meg.
Hun sier at anhenget i synet hennes er det hun gav til Kanaan
før han forsvant.
- Så hva er betydningen? - Vel...
Jeg vet ikke.
Hva vil hun, egentlig?
Hun kjøpte det fra en kar i en landsby på M2S-181.
Hun vil tilbake og undersøke det.
En fredelig handelsby. Det overrasker meg om de
står bak athosianernes forsvinning.
Det sa jeg òg, men hun vil dra likevel.
Hun tror at Kanaan sender henne en melding, et spor.
- Og hva tror du? - Det har ikke noe å si.
Det er Teyla, og vi skylder henne det.
Ok, men vi har lite ressurser nå med denne pesten.
Jeg skal prøve å gjøre det raskt.
Jeg kjøpte anhenget fra en håndverker i Croya,
i landsbyen vi er på vei til.
Mellom athosianerne er det vanlig å gi slike gaver
som uttrykk for beundring og respekt.
Kanskje jeg skal kjøpe deg noe derfra.
- Virkelig? - Nei.
Så vi spør litt rundt, ser om vi finner noe brukbar info,
men om du begynner å ane noen form for fare...
Vil jeg løpe rett til porten og la deg ordne opp.
Greit.
Kan du fortelle hva som skjedde med håndverkeren
som var her før?
Han spesialiserte seg på håndlagde smykker, armbånd, anheng, kjeder.
Han er borte.
Borte?
Under sykdommen som tok landsbyen for flere uker siden.
Han og førti andre.
Beklager, barn, han er død.
Hei. Jeg hører du har noe?
Ja.
Jeg fant ut hva som gjør disse menneskene syke,
og det er noe vi har møtt på før.
Et unikt protein opprinnelig skapt av beboerne av en planet kalt Hoff.
Det skulle forstyrre skrømtenes spisemekaniske,
og dermed gjøre dem immune.
Det drepte skrømtene og halvparten av alle som prøvde det.
Det stemmer.
Så dette er ikke en smitte som spres naturlig.
Nei.
Dette er massemord.
- Jeg tror vi er ferdig her. - Ikke ennå.
Jeg har undersøkt stedet to ganger. Ingen vet noe.
Kanskje noen gjør det, og ikke har sett grunn til å si ifra ennå.
Jeg ble guidet hit.
Ved å vise meg anhenget har Kanaan bedt meg komme hit.
Du har det tungt nå. Du vil ha svar. Det er forståelig,
men du burde vurdere om det går utover dømmekraften din
- en smule. - Hva setter du spørsmålstegn ved?
Min tolkning av visjonen, eller visjonen selv?
Vi har vært her lenge nok. Om det var noe her,
ville vi funnet det.
Rodney, Ronon, vi drar.
Er det samme protein?
Jeg kjørte en sammenligning. Det var nesten det samme.
Nesten?
Vi har å gjøre med en ny og forbedret versjon.
Hoffan-vaksinen drepte nesten halvparten av forsøkspersonene,
og denne dreper bare 30%.
Ja, det er 30% for mye.
Kan folk fra åtte ulike planeter bli
injisert med en medisin uten å vite om det?
Det er mulig den ble gitt gjennom mat og vannforsyningene deres.
- Vi kjører noen undersøkelser. - Hvem står bak dette?
Kanskje hoffianerne har distribuert medisinen igjen,
men på en mye større skala.
De har ikke gjort mye av noe i det siste.
Da skrømtene så hva de gjorde,
ble hele sivilisasjonen visket ut.
Kanskje noen av dem overlevde og planlegger litt hevn.
Den tilfeldige distribusjonen av medisinen er kalkulert.
Det er helt klart meningen å bringe skrømtene ut av balanse.
De aner ikke hvilke matkilder som har blitt infisert.
Så det er bare et spørsmål om tid før de blir sultne og gretne.
Jeg vet jeg ville blitt det.
Vi må komme oss tilbake til Hoff.
Undersøke det som fortsatt står. Se om vi kan få belyst saken
før enda en planet blir et mål.
La oss dra, Rodney.
Teyla.
- Kanaan. Hvor er du? - Jeg vet ikke.
- Hvem tok deg? - Jeg vet ikke.
Hvordan kan jeg finne deg?
Du vet allerede hvor du kan dra for å finne svarene.
- Landsbyen. - Men du sluttet å lete.
Jeg dro. Jeg fant ingenting.
Du var nær. Vær så snill, Teyla. Tiden vår renner ut.
Vi trenger deg.
Kanaan.
- Og du sov ikke? - Jeg mediterte,
men jeg var helt klart våken. Det er ingen tvil. Dette er ekte.
- Men du har allerede vært på planeten. - Vi overså noe. Jeg er sikker på det.
Jeg vil tro deg, Teyla, men jeg er en forsker.
- Jeg er trent til å tenke kritisk. - Det er en mulig forklaring.
Kanaan har Gaven, den samme evnen jeg har.
- Skrømtenes DNA. - Ja.
Blant mitt folk er Gaven sett på som nyttig,
men det gjør deg også annerledes. Det kan være vanskelig.
Kanaan var den eneste som virkelig forsto hvordan det føltes.
Det brakte dere sammen.
Det er noe vi har delt siden barndommen.
Men har dere noen gang kommunisert på denne måten før?
Nei.
Jeg vet hvordan dette virker, oberst, og jeg vet hva alle tenker.
"Hun ser hva hun vil se, hun tror hva hun vil tro."
Men jeg forsikrer deg, det er ikke tilfelle.
Ok. Når Oberst Sheppard kommer tilbake fra Hoff, kan vi...
Jeg kan ikke vente.
Kanaan sa at tiden deres løper ut. Jeg må reise umiddelbart.
Jeg forstår.
Jeg trenger ikke din tillatelse, oberst.
Med mindre du har tenkt å holde meg igjen med makt.
Major Lorne, kom inn.
Kom inn, oberst.
Samle teamet ditt. Du skal eskortere Teyla tilbake til M2S-181.
Forstått.
- Jeg lar deg ikke dra alene tilbake dit. - Takk, oberst.
Kall meg Sam.
Takk, Sam.
Rodney, kom inn.
Kom igjen.
- Fant du noe? - Bare en haug søppel. Du?
Ingenting.
Skrømtene har virkelig rasert dette stedet.
Dette er ikke tilfeldig ødeleggelse.
Dette stedet oppbevarte all Hoffs kunnskap.
Jeg ville sagt at mye av det bare mangler.
- Hvem der? - Rodney, hva skjer?
Jeg trodde jeg hørte noe.
Slapp av. Sikkert bare rotter.
Rotter?
Om det er noen der inne, bør du komme ut.
Jeg tuller ikke.
Hei! Oi. Hei.
Hei! Vent, vent. Stopp en hal.
Jeg skal ikke skade deg, bare stille et par spørsmål.
Hvem er du? Hva gjør du her?
Jeg ser etter medisinske greier.
Bøker, filer, utstyr.
Jeg vet ingenting om det der.
Da vi kom hit var det meste av de bra greiene borte.
Vi plukker bare opp det som er igjen.
Sheppard.
Vi er ikke de eneste her.
Hva har du?
Noen barn som går gjennom det som er igjen av stedet.
Avfallssankere. Tror du de har det vi leter etter?
Hoffan-forskning ville ikke betydd noe for dem.
Om det ikke er dem, hvem var det da?
Jeg vet ikke.
En ting er sikkert. Hvem det enn var,
visste de akkurat hva de så etter.
Minner meg litt om loppemarkedene de hadde hjemme.
Hver søndag, stikke nedom havneområdet, finne omtrent alt du ville ha,
og masse du ikke ville ha.
Hva er det?
Teyla?
Dra!
Jeg skal spørre deg én gang, og du skal svare sant.
- Hvor fikk du dette anhenget? - Fra en handelsmann.
Hvis du vil ha det så mye, er det ditt med min velsignelse.
Kjenner du det igjen?
Det tilhørte Kanaan.
Hva annet fikk du fra denne handelsmannen?
Jeg vil ikke være vanskelig,
men jeg fikk disse varene for en pris.
Og selv om jeg gjerne gir deg dette som en gave,
er det fra et forretnings-standpunkt
ikke forståelig å gi fra meg varebesetningen...
Dette halsbåndet tilhørte Balera.
Det var en gave fra hennes foreldre for å markere at hun var blitt en kvinne.
Og denne ringen tilhørte Halling.
Handelsmannen du fikk tingene fra,
når så du ham sist?
Flere dager siden, men han kommer hit ganske ofte.
Faktisk er det mer enn sannsynlig at han besøker meg i dag.
Det ville være en glede å introdusere dere.
- Fant du noe? - Nei, hele stedet har blitt rensket.
- Er det hva jeg tror det er? - Det begynner å bli et kjent skue.
- Hva er det? - Skrømtenes sporingssender.
Vår gamle venn.
- Todd. - Kanskje han vil prate,
eller lure oss inn i et bakholdsangrep.
Det er alltids den muligheten.
Vel, det er bare en måte å finne det ut på.
- Kom igjen, vi kom akkurat tilbake. - Unnskyld, Rodney.
Jeg har ikke hatt lunsj engang.
Ring.
Har noen fine varer for deg i dag, min venn.
Veldig fine.
Hei sann. Hvordan går det?
Har du noe imot å fortelle meg hvor du fikk dette fra?
Våkn opp.
Vi trenger å vite hvor du fikk disse varene.
Jeg handler så mye at det er vanskelig å holde styr på alt.
Jaså?
lfølge handelsmannen du gjør forretninger med,
har sakene du kom med nylig
vært helsikes mye finere enn det vanlige juggelet.
- Sa han det? - Ja, han sa det.
Vel, enhver har sin smak.
Kildene mine er handelshemmeligheter.
Jeg bryr meg filla om dine handelshemmeligheter.
Vi vil vite hvor du fikk disse greiene.
Og hvis jeg ikke forteller deg, hva skal du gjøre?
Jeg kjenner igjen uniformene. Jeg har hørt historiene.
Folk fra Atlantis. Galaksens velgjørere.
Du ville ikke skadet meg.
Jeg har ingen uniform.
En gravid dame. Veldig truende.
Jeg skal fortelle innbyggerne at du er en skrømt-tilbeder,
og la dem ta loven i egne hender.
- La oss gå. - Vent, vent!
Jeg fikk den fra en dumpeplass.
Dumpeplass? For hva?
Stort sett lik. Løse tråder som må forsvinne.
Iblant har de fortsatt verdisaker på seg,
verdier de åpenbart ikke trenger.
Fjernet du disse varene fra de døde?
Nei, ikke de varene.
Sist gang jeg var på planeten
så jeg noe jeg trodde var en fersk grav,
en potensiell ny mulighet.
Men istedenfor å finne lik,
fant jeg den boksen med de tingene som innhold.
Jeg regner med at noen bare prøvde å bli kvitt dem.
Det virket merkelig, men jeg kom ikke...
Ta oss til den verdenen. Vis oss hvor du fant dem.
Selvsagt.
Hva enn du sier.
Få ham opp.
Sheppard, vi har noe.
- De er døde. - Men det er ingen merker på dem.
Det er fordi de har blitt forgifta.
Og jeg mistenker at du allerede vet hvordan.
Når vi kommer til porten, må vi kontakte Atlantis
og la dem vite hvor vi er på vei, ok?
Hør, Teyla.
Du søker svar på hva som skjedde med ditt folk.
Men det er bedre om du lar oss sjekke det ut, ok?
- Major. - La oss speide rundt, ok?
Hva er det? Dart!
La meg gjette. Noe de spiste.
Mange av mine like har blitt ofre for dette angrepet på vår matforsyning.
Ja, det er synd, men ikke vårt problem.
Fra det vi har klart å gjette, har dette slaget mot oss gått
på bekostning av mange menneskeliv.
Noe dere ville ha gjort til deres problem før.
Med mindre, selvsagt, dere er ansvarlige for spredningen av denne pesten,
i så tilfelle, anser dere de ofredes liv som akseptable tap?
Faktisk, på vår liste over de mest sannsynlige mistenkte,
var du helt på toppen.
Hvilken bedre måte å vinne over konkurransen deres?
Effektivt, ja, og kreativt skal jeg innrømme,
men sannheten er
at alle de eksisterende skrømtfaksjonene har blitt sterkt påvirket av dette.
Våre matforsyninger har blitt så tilfeldig forpestet at
vi ikke har noen måte å vite om vårt neste måltid vil bli vårt siste.
Ok, det er tøffe tider. Det forklarer ikke hvorfor dere kalte oss hit.
Jeg fikk dere hit fordi jeg trenger deres hjelp.
Jeg vet dere var med på å forbedre medisinen.
Jeg trenger det dere har av forskningsmateriale, så jeg kan lage en kur
for min tue, og min tue alene.
Det kommer ikke til å skje.
Det sier du alltid, men du forandrer alltid mening.
Ja, men dette er annerledes.
Vi er fortsatt litt opprørt over hele jorderobring-tingen.
- Jeg hadde ingen delaktighet i det. - På en indirekte måte så.
Skrømtet som ledet angrepet, fikk tilgang til Midway-stasjonen
med informasjon du stjal på ditt siste besøk til Atlantis.
Informasjon han på sin side stjal fra meg, så vi er begge ofre.
Men la oss spare vår sympati til en annen gang. Jeg har et tilbud.
La oss høre det.
I bytte mot informasjon,
skal jeg gi dere identiteten til individet ansvarlig for å spre giften
og myrde både skrømter og mennesker.
Han trodde nettopp at vi gjorde det.
Det er bare to grupper som har ressurser
og evner til å utføre et slikt angrep.
Om ikke dere er ansvarlige, så, ved elimineringsmetoden,
kan det bare være en.
Michael.
Todd hevder alle skrømtfaksjonene er truffet,
hvilket gjør det usannsynlig at en av dem er ansvarlige.
Da vi sa at vi ikke sto bak,
sa han at det bare kan være en annen.
Og du tror du vet hvem han mener?
Michael.
Skrømtet som dr. Beckett konverterte til menneske?
Vel, midlertidig konverterte.
Til slutt ble han en slags menneskeskrømt-hybrid.
De andre ville ikke ha noe med ham å gjøre,
så han har båret et slags nag siden den gang.
Han er ingen menneskefan heller.
Nei. For ham er Hoff-medisinen det beste våpenet.
Fortsatt er dette bare spekulasjon. Har vi noe bevis?
Egentlig ikke, og vi hadde uansett ikke kunnet finne ham.
Vi kan sjekke om Todd har noe annet enn et navn.
Vent, du planlegger vel ikke
å gi ham resultatene på Hoff-proteinet?
- Hvorfor ikke? - Fordi
da gir vi skrømtene muligheten til å reprodusere medisinen
og infisere og drepe millioner.
Teoretisk sett ja, men praktisk ville det ikke være i deres interesse
å forgifte egne matforsyninger
uansett om vår forskning hjalp dem
å lage en motgift eller ikke. Det er mer sannsynlig
at de lager en motgift som en korttidsløsning
til den eksisterende trusselen. Så lager de våpen av proteinet.
De lager et mer effektivt leveringssystem,
som kutter mellommannen, i dette tilfellet de menneskelige ofrene.
Nei. Vi gir dem muligheten til å ta livet av hverandre.
Så, om man ser det på den måten,
kan det være en bra ting å gi dem forskningsmaterialet vårt.
Innkommende ormhull.
Major, hvor er Teyla?
Hvorfor er jeg her? Hva vil du?
Svar meg!
Jeg er skuffet.
Jeg hadde forventet litt mer takknemlighet
etter alt jeg gikk gjennom for å ordne denne familiegjenforeningen.
Gjenforeningen?
Mitt folk.
Du tok dem?
Hvor er de? Hva har du gjort med dem?
De er i live og har det bra,
og jobber med meg mot det felles mål vi alle deler.
Hva snakker du om?
Utryddelsen av skrømtene.
Jeg bygger en hær som snart vil erstatte dem som dominerende rase i galaksen.
En hær av monstre.
Jeg skal innrømme at mine første forsøk var litt primitive,
men alt det har forandret seg nå.
Jeg forbedret retroviruset for å lage den perfekte balanse,
evne vel forbi ethvert menneske, men uten svakheten
som vil bli skrømtenes undergang.
Behovet for å spise.
Det var du.
Du er ansvarlig for å spre Hoff-medisinen.
Se på det som åpningssalven i et mye større angrep.
Hvordan klarte du å finne medisinen?
Hvordan klarte du å forbedre den?
Jeg hadde hjelp.
Vent! Hvor er folket mitt?
Michael!
lkke bry deg om dem. De er bare her for å hjelpe til å rydde opp.
Dere har vel gått med på mine betingelser.
Ikke akkurat.
Vil du ikke vite hvem som er ansvarlig
for disse beklagelige hendelsene?
Vi vet det allerede. lhvertfall har vi en ganske sterk anelse.
Vi kaller ham Michael. Ikke spør hvorfor. Han pleide å være skrømt. Nå er han en...
Jeg vet ikke hva han er.
Jeg kjenner den du prater om, og jeg tror du har rett.
Bekreftelse, uten å gi deg noe. Veldig sjenerøst.
Dere vil ha mer fra meg, ellers ville dere ikke ha kommet.
Kanskje vi bare kom for å drepe deg.
- Gjorde dere? - Dessverre, nei.
Vel, det er alltids en neste gang.
Rodney.
En av våre folk, Teyla, ble tatt av en Dart i dag.
Jeg regner med at hun allerede har blitt måltid for et heldig skrømt.
Dette var ingen oppsamling. Hun var et mål. Noen satte en felle.
Og du mistenker denne... Hva kaller du ham? Michael?
Vel, hvis ikke er timingen er en helsikes tilfeldighet.
Vi trenger deg til å høre med kildene dine, og finne noe nyttig.
Denne tavla har adressen til en overføringsstasjon.
Om du legger igjen en beskjed, får vi den.
Den har også forskningen vår på den hoffanske medisinen.
Akkurat nok til å vekke appetitten din.
Finner du noe vi kan bruke, gir vi deg resten.
Jeg skal se hva jeg kan gjøre.
Jeg forstår om du nekter å ta mat.
Den er ikke forgiftet, om det er det du er bekymret for.
Ta det.
Du trenger å holde styrken oppe.
- Hvorfor bryr du deg om mitt velvære? - Jeg bryr meg en hel del.
Jeg er ikke dum nok til å regne oss som venner,
men vi har en historie.
Selv om du har forrådt meg flere ganger
er du det eneste menneske eller skrømt,
som har vært nær ved å forstå hva jeg har vært igjennom.
- Virkelig? - Vi er ikke så annerledes, Teyla.
Du er et menneske med et skrømts DNA. En hybrid, som meg.
Jeg er ingen morder.
Du dreper for å beskytte deg og dine egne. Det samme gjør jeg.
Selvsagt gjør omstendighetene at jeg må gjøre det i større grad,
men prinsippene er de samme.
Du er gal.
Vær så nedsettende du vil,
men ikke gjør det på bekostning av barnet.
Mitt barn er ikke din sak.
Helt motsatt.
Jeg har store planer for ham.
- Hvordan kan du spise akkurat nå? - Tuller du?
Dette er mitt første ordentlige måltid i dag.
Dessuten hjelper det ikke Teyla noe at vi sulter oss.
Jeg prøver bare å beholde styrken. Dere bør gjøre det samme.
- Vi finner henne. - Jeg må bare gjøre noe.
Oberst.
- Ser ut som Todd gjorde det du ba om. - Gjorde han?
En beskjed fra overføringsstasjonen.
Det går et rykte blant enkelte skrømt-tilbedere
om at en av våre holdes fanget. Du har koordinatene.
Jeg vil trenge Lorne og teamet hans.
Han har meldt seg. Dere drar til nærmeste planet
hvor Daedalus plukker dere opp.
La oss dra.
Jeg sa jeg ikke var sulten.
Kanaan.
Hva har han gjort med deg? Kanaan, det er meg, Teyla.
Jeg kom for deg, som du ba om.
Som jeg ba om.
Jeg var personen i visjonene dine. Passende forkledd, selvsagt.
Du lyver.
Jeg rakk 10000 lysår gjennom rommet og rørte sinnet ditt.
Det er et større bånd mellom oss enn du aner.
Når barnet blir født, vil båndet bli enda sterkere.
Ha en koselig gjenforening.
Kanaan, du må hjelpe meg. Du må hjelpe barnet vårt.
Vær så snill, Kanaan.
Barnet vil tjene saken.
Snart kommer dagen da galaksen blir vår.
- Oberst. - Sheppard.
Vi nærmer oss målet.
- Slipp oss ut. - Ja, sir.
Vi får ikke lokalisert Teylas underhudsender.
Ingen overraskelse. Michael ble nok kvitt den.
Vi må gjøre ting på den vanskelige måten.
Bra, la oss gjøre det.
- Greit, hold dere på tråden. - Ja, sir.
La oss komme i gang.
Jeg plukker opp et annet skip. Det er en skrømtkrysser.
Opp med skjoldene.
Svar på ilden!
Vi har blitt møtt på av en skrømtkrysser.
Hvordan går det?
Vi holder stand, men dere bør få opp farta.
Hvem er sjefen din?
- Du er for tidlig ute. - Hva skal det bety?
Vi venter ham tilbake.
Han er på vei med en viktig fange.
Dette er Sheppard, kom inn.
- Daedalus, hører du meg? - Sheppard, dette er Daedalus.
Ikke ødelegg fiendens skip. Jeg gjentar:
lkke ødelegg. Teyla kan være om bord.
Hørte du meg? Teyla kan være om bord!
- Ja. Kan du sette det ut av spill? - Kanskje.
Det har allerede fått store skader. Fienden prøver å trekke seg tilbake.
Sikt på motorene!
Jeg beklager.
Dårlig nytt, Sheppard.
Krysseren klarte å gå inn i hyperrommet. Den er borte.
- Noen spor etter henne? - Hun er ikke her.
Er du sikker? Den vakten beskyttet noe.
Endelig! Det var sannelig på tide. Hvorfor brukte dere så lang tid?
FORTSETTELSE FØLGER